STOLTHET OCH FÖRDOM
- En vacker syn. - Inte illa.
Inget emot Pemberley förstås, men nånstans måste jag ju slå mig ner.
- Sällskapslivet blir olidligt. - Lantliga fasoner? Förtjusande.
- Lika bra att du slår till då. - Jag meddelar mitt ombud direkt.
Vad har du gjort?
Mamma! Lydia har sytt om min hatt för att ha den i kyrkan!
Jag ska ha den, hon är för ful för att passa i den.
- Du får den inte! - Säg åt henne.
Tänk på mina nerver! - Ge henne den, Kitty.
Den är ju min, du låter henne få allt som är mitt!
Vad ska det bli av oss? - Jane, Lizzy, var är ni?
- Här, mamma. - Kommer strax.
Käre mr Bennet, goda nyheter!
Netherfield Park är äntligen uthyrt.
Mrs Long berättade det. Undrar du inte vem som hyrt det?
Du vill tydligen tala om det. Var så god.
En ung, förmögen man från norra England - ogift och rik...!
Han kom i fyrspänd vagn för att titta på stället, Bingley heter han.
Han är god för 5000 om året...!
- Tänk så bra för våra flickor. - Hur så? Vad angår det dem?
Gör dig inte till, mr Bennet. Han ska förstås gifta sig med en av dem.
En sådan karl måste ju ha en fru.
Det säger sig självt, och varför inte en av våra fem flickor?
- Vilket skämt om han väljer mig! - Eller mig!
Var det därför han kom hit, för att gifta sig med en av våra döttrar?
Dumheter, men han kan ju bli kär, och därför ska du besöka honom.
Besöka honom? Jag ser ingen anledning.
Ta med dig dem dit, eller låt dem åka själva.
Du är ju lika grann som flickorna, tänk om Bingley föredrar dig...!
Jag är alldeles uppriven, Hill.
Mr Bennet vägrar besöka mr Bingley när han kommer.
Du kan väl tala förstånd med honom.
Det går inte, han tänker förstöra allt för oss.
Han retas bara, han besöker alltid nya grannar.
Du hörde ju själv vad han sa, och du vet att din far har en vilja av stål.
Det stämmer, men jag lovar att skriva till mr Bingley-
- och säga att jag har fem döttrar och att han får vilken han vill.
De är lika dumma som andra jäntor, möjligen med undantag för Lizzy-
- men han kanske föredrar en trögtänkt fru, som så många andra.
Du skulle bara våga skriva...
Du njuter av att retas, tänk på mina stackars nerver.
Jag har stor respekt för dina nerver, jag har känt dem i tjugo år.
Om du visste vad jag lider.
Hoppas du frisknar till och får se många rika unga män komma hit.
Vad hjälper det om det kommer tjugo när du vägrar besöka dem?
När den tjugonde kommer besöker jag dem alla, jag lovar.
Han är orubblig, han störtar oss i fördärvet.
Varför fick vi inte söner i stället?
Motgångar sätter själsstyrkan på prov-
- och visar sig ofta vara förklädda välsignelser.
Vad hungrig jag är!
Om nån var så kär i mig att han ville äkta mig för ynka 50 pund om året-
-skulle jag bli väldigt glad.
Men en sån karl skulle inte vara klok, och jag kan inte älska en fåne.
Ett äktenskap där parterna inte älskar och respekterar varandra-
- kan inte vara angenämt för någondera.
Det ser vi dagligen, men den fattige får inte vara kräsen.
Så fattiga är vi väl inte?
Godset ärvs ju inte på spinnsidan, vi har bara vår charm att locka med.
Minst en av oss måste gifta sig rikt-
- och eftersom du är vackrast av oss är jag rädd att lotten faller på dig.
Men Lizzy... Jag önskar...
Jag skulle vilja gifta mig med någon jag håller av.
Det får du säkert. Se bara till att den du blir kär i är förmögen.
Jag ska försöka, för din skull.
Du, då?
Jag tänker inte låta något annat än djup kärlek locka mig till altaret.
Jag kommer alltså att bli en gammal ungmö-
- som lär dina tio barn att brodera och spela falskt på sina instrument.
- God natt, mamma. - Mitt stackars huvud...
Dansa med honom? Aldrig i livet, sa jag.
- God natt, Lydia. - God natt, Kitty.
Lizzy...! Vänta bara tills du får höra det senaste!
Mr Bingley har kommit! - Låt mig berätta det, Kitty.
Jag vill inget veta, vi lär ju aldrig bli bekanta med mr Bingley.
Sluta hosta, Kitty. Tänk på mina stackars nerver.
Han har 40 tjänare, och han är väldigt stilig.
- Han älskar att dansa. - Han tänker gå på nästa bal!
- Med sex damer och fyra herrar. - Tolv damer.
- För många damer...! - Sluta!
Vi kommer ju aldrig att lära känna mr Bingley - jag är utled på honom!
Så synd. Hade jag vetat det i morse, hade jag inte besökt honom.
- Har du besökt honom...?! - Nu är vi tvungna att bekanta oss.
Käre mr Bennet, vad snäll du är mot oss...!
Vilken snäll far ni har, flickor! Han sa ingenting - vilket spratt...!
Nu får ni dansa med mr Bingley allihop...!
- Hoppas han är vid god vigör. - Och svag för fjolliga jäntor.
- Nu blir jag aldrig arg på dig mer. - Så synd.
Nu får du hosta så mycket du vill, Kitty.
- Går vi säkra här, mr Darcy? - Fånigt sätt att fördriva en afton.
Mr Bingley...! Unna mig nöjet att hälsa er välkommen hit.
Angenämt, sir William. Jag älskar kontradans.
- Vilka är damerna? - Mr Bingleys systrar.
Den ena är gift med mr Hurst. Nej, inte den långe - den andre.
- Vad eleganta de är...! - Nöjdare med sig själva än med oss.
Lizzy, Jane, kom hit!
Ser ni karln där borta? Han är mr Bingleys bäste vän.
Han heter Darcy och äger ett stort gods i Derbyshire.
Bingleys förmögenhet är ingenting emot hans - 10000 om året, minst.
Har ni nånsin sett en stiligare karl?
Vore han lika stilig utan sin förmögenhet?
De kommer hit! Le, flickor.
Mrs Bennet, mr Bingley önskar bekanta sig med er och era döttrar.
Ytterst vänligt av er, sir.
Det här är Jane, min äldsta, och Elizabeth. Mary sitter där-
-och Kitty och Lydia dansar.
- Tycker ni om att dansa? - Det är min största fröjd.
Om miss Bennet inte är upptagen, ber jag att få de nästa två danserna.
- Jag är inte upptagen. - Bra.
Ni hedrar oss, sir. - Tacka honom, Jane.
Och ni, min herre, är ni också förtjust i att dansa?
Förlåt, mrs Bennet, tillåt mig presentera min vän mr Darcy.
Välkommen till Hertfordshire, sir.
- Är ni lika ivrig att dansa? - Tack, jag dansar sällan.
Gör ett undantag i kväll.
Här bjuds både medryckande musik och vackra damer.
Ursäkta mig...
Har ni nånsin sett maken till uppblåst tölp?
- Han hör dig. - Det struntar jag i.
Hans kamrat var ju så vänlig. Vem tror han att han är egentligen?
De rika har råd att vara oförskämda, för mig får han tycka vad han vill.
Han kanske inte är så stilig när allt kommer omkring.
Han är direkt motbjudande, absolut ingenting mot mr Bingley.
Jag ska visa dem!
Hur kan Kitty och Lydia vara så förtjusta i dans? Det är inte jag.
Tänk om fler kavaljerer var lika ståtliga som Janes.
Att iakttaga och reflektera är betydligt mer givande.
Absolut, och har man inget val måste man se det filosofiskt, Mary.
Du måste dansa, Darcy.
Stå inte där och se dum ut. Dansa, vet jag.
Kommer aldrig på fråga. I det här sällskapet? Det vore olidligt.
Dina systrar är upptagna, att dansa med någon annan vore otänkbart.
Hur kan du vara så kräsen, Darcy?
Jag har aldrig sett så många älskvärda damer.
Några av dem är ovanligt vackra, eller hur?
Du har dansat med den enda skönheten i salen.
Jag har aldrig sett något vackrare.
Där sitter en av hennes systrar.
Mycket vacker och säkerligen trevlig.
Hon är passabel, men inte vacker nog att locka mig.
Jag tänker inte skänka anseende åt en dam som ratas av andra.
Gå tillbaka, njut av hennes leenden, mig rubbar du inte.
Jane blev så beundrad...!
- Jag har aldrig sett på maken. - Jag är totalt utpumpad.
- Lydia och jag dansade hela tiden. - Och Mary inte alls!
Mr Bingley satte Jane högst av alla.
Först dansade han med henne, sen med Charlotte Lucas, retfullt nog-
- men i nästa dans var det ingen annan än Jane som dög.
Sen dansade han med Lizzy. Vad tror du hände sen?
Nu räcker det! Jag önskar att han hade vrickat foten i första dansen.
Och hans systrar sen, så trevliga, eleganta och tillmötesgående.
- Spetsarna på mrs Hursts klänning... - Inga spetsar, om jag får be.
Men hans kamrat - mr Darcy-
- är inte värd vår uppmärksamhet trots all sin rikedom.
Maken till högfärd och fräckhet...!
Han nonchalerade Lizzy, vägrade dansa med henne.
- Min Lizzy? - Det var ömsesidigt.
Nästa gång är det du som säger nej när han bjuder upp.
Jag törs nog lova att aldrig dansa med mr Darcy.
Så ingen av damerna föll er i smaken, mr Darcy?
- Inte ens fröknarna Bennet? - Utomordentligt trevliga och vackra.
Jag såg knappast någon fägring och absolut ingen hyfs.
- Den äldsta är söt, det medger jag. - Hon är en ängel.
- Hon ler för mycket. - Jane Bennet är rar.
Men hennes mor...!
Eliza Bennet lär vara traktens skönhet. Vad anser ni, mr Darcy?
- I så fall är hennes mor ett geni. - Det var inte snällt sagt...!
Jag begriper inte varför du envisas med att se ner på allt och alla.
Och jag begriper inte hur du kan gilla allt och alla.
Du kan inte få mig att se ner på miss Bennet.
Jag trotsar honom och påstår att hon är rar, trots sin olyckliga härkomst-
- och jag fördjupar gärna vår bekantskap.
- Vi är inte rädda för er. - Det hoppas jag verkligen.
Hur sa? Så sant, en totalt bortkastad kväll.
Han har allt en ung man bör ha.
Han är klok, gladlynt, och vilket trevligt sätt han har...!
Dessutom är han stilig och han gillar dig, vilket tyder på gott omdöme.
Du har mitt tillstånd att bli kär, du har gillat dummare karlar än så.
Hans vänkrets är dock olyckligt vald och systrarna kan han ju inte rå för.
- Jag tål dem inte. - Jag tyckte de var riktigt trevliga.
Miss Bingley ska hushålla åt sin bror, de blir säkert goda grannar.
Till och med mr Darcy kommer nog till sin rätt med tiden.
Tror du han börjar skänka anseende åt damer som ratas av andra...?!
"Hon är passabel, men inte vacker nog att locka mig."
- Det var orätt av honom att säga så. - Absolut, en dödssynd...!
Titta, Charlotte är här. - Charlotte!
Far bjuder på fest i Lucas Lodge.
Jag hoppas vi får se er ofta här på Lucas Lodge.
Här umgås vi otvunget och utan konstlade ceremonier.
Tänk er det, 5000 om året...!
Är de inte ett vackert par? En ytterst trevlig ung man...!
Han dansade varenda dans med Jane. Alla säger att...
- Trivs ni här, överste Forster? - Ja, särskilt i kväll.
- Alla uppskattar inte regementet. - Ni kommer säkert att gilla Meryton.
Denny och Sanderson tycks trivas...!
- Ni umgås naturligtvis med hovet. - Ytterst sällan.
Verkligen? Jag kan presentera er vid första bästa tillfälle.
Alltför vänligt av er, sir.
Bra, bra, utmärkt, utmärkt.
Maken till självgodhet! Som om vi skulle behöva hans hjälp.
Han är säkert en bra karl, Caroline.
Och han hade säkert en bra handelsbod innan han blev adlad...!
Stackars Darcy, vilka kval han måste lida.
Är ni här för att kväsa pöbeln-
- eller för att försvara Hertfordshire mot fransmännen?
För att övervintra. Manskapet saknar övning och officerarna sällskap.
- I så fall bör ni ordna en bal. - Skulle det tas väl emot?
Jag längtar efter en bal, och Denny med.
- Sanderson med, eller hur? - D... d... det stämmer.
- Tänkte väl det. - Vi ska dansa med varenda officer.
Om Mary spelar nåt, kan vi dansa med dem nu.
Spela nåt glatt i stället, vi vill dansa.
Men jag har två satser kvar. - Säg åt dem, mamma.
Spela en jig, här finns ingen som uppskattar dina konserter.
Deras smak är inte så förfinad som din och min-
- men gör dem till viljes, för ingen spelar bättre än du.
Låt gå då, fast själv är jag måttligt road.
- Jane, mr Bingley, kom och dansa. - Inte nu, Lydia.
Mr Bingley tycks framhärda i sitt intresse för Jane.
- Jag är så glad för hennes skull. - Hon ser nöjd ut.
Fortsätter han så här, är hon snart kär i honom.
- Mr Bingley då? Är han kär? - Han tycker i alla fall om henne.
Då bör hon visa mer ömhet än hon känner, om hon vill vinna honom.
- Vinna honom, Charlotte...?! - Så fort som möjligt.
Innan hon vet hurdan han är? Innan hon är säker på sina känslor?
Äktenskapet är ett lotteri. Förtret och sorg kommer man aldrig ifrån.
Det är bättre att inte känna till sin partners brister i förväg.
- Så skulle du aldrig göra själv. - Om Jane tvekar, får han ta över.
- Systrarna uppmuntrar honom inte. - Inte hans kamrat heller.
- Mr Darcy tittar ofta åt ditt håll. - Undrar varför. Han föraktar mig.
Han borde undvika sällskapslivet, han gör folk nervösa.
Vilket förträffligt nöje för unga människor, mr Darcy.
Dansen äger sin plats i varje bildat sällskap.
I varje obildat sällskap också. Varenda vilde kan dansa.
Jag ska be min syster att inte skämma ut oss.
Utmärkt, utmärkt.
Miss Eliza, varför dansar du inte?
Tillåt mig presentera en förtjusande danspartner.
Ni kan inte neka en sådan skönhet en dans.
Jag har inte för avsikt att dansa, jag gick inte hit för att bjuda upp.
Det vore en ära att få dansa med er.
Tack, men jag har ingen önskan att dansa.
Men mr Darcy har ju lust, trots att han ogillar dans i allmänhet.
Mr Darcy är artigheten själv.
Tacka för det, med er fägring. Vem kan avfärda en sådan partner?
Ursäkta mig...
Utmärkt, Lydia. Utmärkt!
- Jag tror jag vet vad ni tänker. - Tillåt mig tvivla.
Att det vore olidligt att tillbringa många kvällar bland såna träbockar.
Nej, jag hade ljusare tankar i sinnet.
Jag tänkte på hur njutbart det är att se in i ett par vackra kvinnoögon.
Törs man fråga vems ögon det var som inspirerade denna reflektion?
Miss Elizabeth Bennets.
Miss Elizabeth Bennet? Ni förvånar mig.
- Från Netherfield? Vad står det? - Det är från miss Bingley.
Det är ett gott tecken det med. Ge mig det.
"Kära vän..." Ser man på!
"Kom och ät middag med Louisa och mig i dag." Bla, bla, bla...
"Karlarna äter med officerarna." Det var ju otur, men ändå.
"Hälsningar, Caroline Bingley." Utsökt handstil.
- Får jag ta vagnen, far? - Absolut inte, du ska rida dit.
Det ser ut att bli regn, och då måste du övernatta...!
Vad är det? Skulle du ta dig ända dit utan att få träffa Bingley? Icke.
Du får ta Nellie, det duger mer än väl.
Där ser du, Lizzy. Det blev precis som jag planerade.
Låt se om jag har uppfattat det hela korrekt.
- Din moster heter alltså mrs Philips. - Ja.
Och mr Philips gods heter...
Han bor i Meryton, han är advokat.
- Och din morbror bor i London. - Ja, på Gracechurch Street.
Var i London ligger Gracechurch Street?
Ursäkta...
Hämta hjälp, miss Bennet är sjuk.
Om Jane skulle dö av sin feber-
- var det för mr Bingleys skull och på din befallning.
Trams, man dör inte av lite snuva.
- De tar säkert hand om henne. - Jag måste bege mig till Netherfield.
Behövs inte, det går ingen nöd på Jane.
Förresten har du inget att hämta där, umgås med officerarna i stället.
- De räcker åt oss alla...! - Jane skulle uppskatta mitt sällskap.
- Ska jag säga till om vagnen? - Nej, jag går helst.
Knappt fem kilometer, jag är tillbaka före middagen.
Gå fem kilometer i leran? Sen kan du inte visa dig.
Jag kan visa mig för Jane, det räcker. Jag ändrar mig inte.
Lydia och jag följer dig till Meryton.
Sen söker vi upp Denny innan han hinner klä på sig...!
Vi är rätt obetydliga, men de där två tillhör eliten i fråga om fjollighet.
- Hej då, Lizzy. - Där är kapten Carter, skynda dig!
- Miss Bennet? - Mr Darcy...
Jag kom för att höra hur min syster mår.
- Till fots? - Som synes.
Vill ni vara vänlig och visa vägen?
Vi får väl medge att hon är mästerlig på att ta sig fram till fots-
- men hennes utseende i morse... Hon såg närmast vild ut.
Skrattretande. Gå på långpromenad bara för att systern är förkyld...?!
Såg du underkjolen, käre bror?
- Nersmetad med lera en bra bit upp. - Det undgick mig, hon såg bra ut.
- Ni såg det, eller hur? - Ja.
Ni skulle säkert inte vilja se er egen syster i det skicket.
Jag ser det som ett motbjudande tecken på inbilsk självständighet.
Hon månar om sin syster.
Jag förmodar att er beundran för hennes ögon har fått sig en knäck.
Inte alls, promenaden hade gjort dem ännu klarare.
Jane Bennet är rar, synd att hennes släkt inte är något att skryta med.
Hennes farbror är köpman och bor i Cheapside.
Ska vi hälsa på när vi har vägarna förbi...?!
För mig är de lika trevliga för det.
Men med sådana släktingar har hon små utsikter till ett gott gifte.
- Miss Bennet! Hur mår er syster? - Hon är tyvärr tämligen sjuk.
- Stanna här tills hon blir frisk. - Jag vill inte vara till besvär.
Jag insisterar, jag ska genast be någon hämta era kläder.
Blir det nån jakt i dag eller inte?
Duger jag så här?
Du ser strålande ut, Lizzy, det vet du mycket väl.
Jag önskar jag kunde stanna hos dig.
"Systrarna Överlägsen" avskyr mig. Bara din mr Bingley uppför sig väl.
- Han är inte min mr Bingley. - Det tror i alla fall jag.
Eller också blir han det snart.
Mr Bingley befinner sig i salongen om jag inte tar fel.
Hjälp mig, mr Darcy. Mr Hurst tar hem rubb som stubb.
- Hur mår er syster? - Tack, lite bättre tror jag.
Det gläder mig.
Nu har ni besegrat mig, mr Hurst. - Han har besegrat oss allihop.
- Vill ni vara med? - Nej tack.
Föredrar ni att läsa? Märkligt.
Hon föraktar kortspel, läser mycket och finner inte nöje i något annat.
Jag förtjänar varken ert beröm eller ert klander.
Jag läser inte särskilt mycket och finner nöje i åtskilligt.
Och vad har ni för hemligheter för er, sir?
- Inga, jag skriver till min syster. - Georgiana...! Det var längesen.
Har hon vuxit sen i våras? Är hon lika lång som jag?
Hon är ungefär lika lång som miss Elizabeth Bennet, minst.
Och så begåvad sen, särskilt på att spela piano.
- Spelar ni, miss Bennet? - Ja, fast mycket dåligt.
Alla unga damer har talang, de sjunger, tecknar, dansar-
- talar både franska och tyska, broderar och allt möjligt.
Jag vet inte ens ett halvdussin begåvade damer.
En verkligt begåvad kvinna måste äga något visst i sitt utseende-
- i sitt sätt att gå, i tonfall och ordval.
Därtill måste hon lägga något viktigare:
Hon måste öka sitt förstånd genom flitig läsning.
Tänk att ni känner sex begåvade kvinnor. Ingen alls, trodde jag.
Ni är väldigt sträng mot ert eget kön, miss Bennet.
Ni kanske inte har rört er tillräckligt mycket i societeten.
Vi känner många begåvade damer.
Hur spelar ni egentligen? Ingen av er har satsat.
Vilken syn, flickor...!
Och nu mamman... Ska vi få hit varenda Bennet i riket? Olidligt.
Välkommen. Hoppas att hon inte är sjukare än ni trodde.
Hon är allvarligt sjuk och lider svårt-
- dock utan att klaga. Det vore oförenligt med hennes natur.
Hon är för sjuk för att flyttas. Kan vi räkna med er gästfrihet lite till?
- Hon får all den vård hon behöver. - Mycket vänligt.
Vilket vackert rum...!
Ni får säkert svårt att lämna Netherfield.
Jag skulle gärna tillbringa resten av mitt liv på landet.
Finner du inte sällskapslivet lite väl inskränkt?
Absolut inte, landsbygden är trevligare än staden vad ni än säger.
- Du missförstår mr Darcy. - Jaså? Han föraktar ju landsbygden.
Inskränkt? Vi umgås faktiskt med 24 familjer.
- Har Charlotte Lucas hört av sig? - Hon och sir William kom förbi i går.
Vilken trevlig karl, han är verkligen belevad.
Den som tror sig överlägsen och aldrig säger ett ord-
-har missförstått alltihop.
Lovade ni inte att ordna en bal? Det vore skandal att bryta det löftet.
Jag står vid mitt ord. När er syster är frisk, får ni bestämma datumet.
Det var väl ett fint löfte, Lydia? Vilken frikostighet...!
Så talar en riktig gentleman.
Kan jag övertala er att gå en runda med mig i rummet? Det piggar upp.
- Vill ni göra oss sällskap? - Det skulle motverka syftet.
Vad menar ni, sir?
- Bäst att inte fråga. - Vi kräver att få veta vad ni menar.
Ni är till er fördel när ni rör er, och det ser jag ju bäst härifrån.
Vilket avskyvärt svar...! - Hur ska vi straffa honom?
Det vore lä Reta honom. Skratta åt honom.
Skratta åt mr Darcy? Omöjligt, han har inga brister.
Verkligen? En man utan brister...!
Det kan ingen människa vara-
- men jag försöker undvika löjeväckande svagheter.
Såsom fåfänga och stolthet?
Fåfänga är i sanning en svaghet, men stolthet...
En verkligt överlägsen person håller sin stolthet inom rimliga gränser.
Visst har jag brister, men inte på förståndets område.
Sämre är det med mitt lynne.
Jag är långsint. Om någon förlorar min gunst, är det för alltid.
Det är en brist, men den lockar mig inte till skratt.
Varje natur rymmer något ont.
- Ni är benägen att hata alla. - Och ni att missförstå med flit.
Vad sägs om lite musik?
Hälsa era föräldrar. Er far är hjärtligt välkommen att jaga med oss.
Ytterst vänligt av er.
- Adjö. - Adjö.
Kör, Rossiter.
Vad skönt det är att ha huset för sig själv igen.
Mr Darcy saknar säkert miss Elizas näsvisa åsikter och vackra ögon.
Tvärtom.
Jag är ledsen att behöva säga det, men trots din förträfflige Bingley-
- har det aldrig känts så skönt att få ge sig av.
Svensk text: Bo Wetter www.sdimedia.com